Author: vera
Last saved by: valgri
Company: Grizli777

ПОГРЕБСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА
БРОВАРСЬКОГО РАЙОНУ  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
  Р І Ш Е Н Н Я   
 
Про встановлення місцевих податків 
                Керуючись ст. 143 Конституції України, ст. 64 Бюджетного кодексу України,  п. 24 ст. 26 та ст. 69 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та відповідно до пункту 8.3 статті 8, статті 10, пунктів 12.3, 12.4 і 12.5 статті 12, статей 265, 266, 267, 268  Податкового Кодексу України зі змінами та доповненнями, враховуючи рекомендації постійної комісії з питань соціально-економічного та культурного  розвитку, бюджету, фінансів та цін , сесія депутатів Погребської сільської ради

В И Р І Ш И Л А:
 1. Встановити місцеві податки :
 а) податок на майно;
 б) єдиний податок.
 2. Визнати такими, що  втратили чинність рішення 33 сесії депутатів Погребської сільської ради  від 24.06.2014 року № 1674-33- VІ « Про місцеві податки і збори» .
 3. Це  рішення  набирає  чинності з 01.01.2015 року.
 4. Забезпечити направлення копії цього рішення до органу державної податкової служби. 
 5. Контроль за виконанням цього рішення покласти на  головного бухгалтера  сільської ради та  комісію з питань соціально-економічного та культурного  розвитку, бюджету, фінансів та цін сільської ради.
  Сільський голова                                          М.І.Бруєнко
с. Погреби
23 січня 2015 року
№ _______-40-VІ

Додаток 1
                                                                              до рішення 40 сесії депутатів 
          Погребської сільської ради 
                                                                              від 23.01.2015 року № ____________

ПРО ВСТАНОВЛЕННЯ МІСЦЕВИХ ПОДАТКІВ
 
Розділ I. Податок на майно.
1. Склад податку на майно
1.1. Податок на майно складається з:
1.1.1. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;
1.1.2. транспортного податку;
1.1.3.  плати за землю.
2. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
2.1. Платники податку.
2.1.1. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
2.1.2. Визначення платників податку в разі перебування об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: 
а) якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; 
б) якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 
в) якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку. 
 2.2. Об'єкт оподаткування
2.2.1. Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. 
               Визначення  термінів.
      Об’єкти житлової нерухомості – будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачі та  садові  будинки.                                               Об’єкти  житлової нерухомості  поділяються на  такі  типи:
-	житловий будинок – будівля капітального  типу, споруджена з  дотриманням  вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для  постійного у  ній  проживання.                                                                 Житлові будинки поділяються на  житлові будинки  садибного  типу  та житлові  будинки  квартирного типу  різної  поверховості;
-	житловий будинок садибного  типу – житловий  будинок,  розташований на  окремій  земельній  ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;
-	прибудова до житлового будинку – частина будинку, розташована поза контуром  його капітальних зовнішніх стін, і  яка має з основною  частиною будинку одну (або більше) спільну  капітальну  стіну;
-	квартира – ізольоване помешкання в  житловому  будинку, призначене та придатне для  постійного у  ньому  проживання;
-	котедж – одно-, півтора поверховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи  тимчасового  проживання з присадибною ділянкою;
-	кімнати у багатосімейних (комунальних ) квартирах – ізольовані  помешкання в  квартирі, 
-	садовий будинок – будинок для літнього (сезонного) використання, який  в питаннях нормування  площі забудови, зовнішніх  конструкцій та  інженерного  обладнання не  відповідає нормативам, установленим для  житлових будинків;
-	дачний будинок – житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку або проживання.
       Об’єкти  нежитлової нерухомості:
-	господарські (присадибні) будівлі – допоміжні нежитлові приміщення – сарай, хлів, гараж, літня кухня, майстерня, вбиральня, погріб, навіс, лазня, котельня, бойлерна, трансформаторна підстанція  тощо.
-	будівлі готельні – готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, табори для відпочинку, будинки  відпочинку;
-	будівлі  офісні – будівлі фінансового  обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та  адміністративних цілей;
-	будівлі торгівельні – торгові центри, універмаги, магазини, криті  ринки, павільйони та зали для  ярмарків, МАФ, станції технічного  обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні , бази та  склади підприємств торгівлі й  громадського харчування, будівлі підприємств  побутового  обслуговування;
-	гаражі – гаражі (наземні й  підземні) та криті автомобільні  стоянки;
-	будівлі промислові та  склади;
-	будівлі для публічних виступів (казино, інші  ігорні будинки);
-	інші будівлі.  

2.2.2. Не є об'єктом оподаткування: 
а) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, або у їх спільній власності,  що повністю утримуються за рахунок відповідного державного  чи місцевого бюджету і є неприбутковими ; 
б)  будівлі дитячих будинків сімейного типу; 
в) гуртожитки;
 г ) житлова нерухомість непридатна для проживання, в тому числі у зв’язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської  ради;
ґ) об’єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об’єкта на дитину; 
д) об’єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб’єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках; 
е)  будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності;
є) об’єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств;
ж ) об’єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності Свято-Успенської церкви с. Погреби.
2.3. База оподаткування
2.3.1. Базою оподаткування є загальна площа об’єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. 
2.3.2. База оподаткування об’єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
2.3.3. База оподаткування об’єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об’єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об’єкт. 
2.4. Пільги із сплати податку
2.4.1. База оподаткування об’єкта/об’єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи − платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості − на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості − на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об’єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), − на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
2.5. Ставка податку
2.5.1. Ставки податку для об’єктів житлової нерухомості , що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб становить 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
2.5.2. Ставки податку для об’єктів нежитлової нерухомості , що перебувають у власності фізичних  становить 0,3% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
2.5.3. Ставки податку для об’єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб становить 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
2.6. Податковий період
2.6.1. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
2.7. Порядок обчислення суми податку 

2.7.1. Обчислення суми податку з об’єкта/об’єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об’єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 2.4.1. пункту 2.4. цього розділу, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об’єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об’єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об’єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 2.4.1. пункту 2.4. цього розділу та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об’єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об’єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об’єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 2.4.1. пункту 2.4. цього розділу та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об’єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів б) і в) цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об’єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об’єкта/об’єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об’єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
2.7.2. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 2.7.1 пункту 2.7. цього розділу, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об’єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). 
2.7.3. Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об’єкта/об’єктів оподаткування декларацію, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

2.8. Порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об’єкта оподаткування податком 

2.8.1. У разі переходу права власності на об’єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об’єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому виникло право власності.

2.9. Порядок сплати податку 

2.9.1. Податок сплачується за місцем розташування об’єкта/об’єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету.

2.10. Строки сплати податку

2.10.1. Податкове зобов’язання за звітний рік з податку сплачується:
а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;
б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації".

3. Транспортний податок.
3.1. Платники податку.
3.1.1. Платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3 цього розділу є об’єктами оподаткування.
3.2. Об'єкт оподаткування.
3.2.1. Об’єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об’єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
3.3. База оподаткування.
3.3.1. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об’єктом оподаткування відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3 цього розділу.
3.4. Ставка податку. 
3.4.1. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об’єктом оподаткування відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3 цього розділу.
3.5. Податковий період
3.5.1. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
3.6. Порядок обчислення та сплати податку

3.6.1. Обчислення суми податку з об’єкта/об’єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
3.6.2. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Щодо об’єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об’єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об’єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.
3.6.3. Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем реєстрації об’єкта оподаткування декларацію, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Щодо об’єктів оподаткування, придбаних протягом року, декларація юридичною особою - платником подається протягом місяця з дня виникнення права власності на такий об’єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об’єкт.
3.6.4. За об’єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

3.7. Порядок сплати податку

3.7.1. Податок сплачується за місцем реєстрації об’єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету.
3.7.2. Транспортний податок сплачується:
а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;
б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації".

4. Плата за землю.
4.1. Платниками земельного податку є: 
4.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 
4.1.2. землекористувачі. 
4.2. Об'єкти оподаткування

4.2.1.  земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;
4.2.2.  земельні частки (паї), які перебувають у власності.

4.3. Базою оподаткування земельним податком є: 
4.3.1.нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації; 
4.3.2. площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. 
4.4. Оподаткування земельних ділянок, наданих на землях лісогосподарського призначення (незалежно від місцезнаходження).
4.4.1 Податок за лісові землі справляється як складова рентної плати, що визначається податковим законодавством. 
4.4.2. Ставки податку за один гектар нелісових земель, які надані у встановленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства, встановлюються відповідно до пункту 4.5. 
4.5. Ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено.
4.5.1. Ставка податку за земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд,  нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 0,06% відсотків від їх нормативної грошової оцінки і становить:
	- зона № 1 – 5,37 грн. за одну соту,
- зона № 2 – 6,38 грн. за одну соту,
- зона № 3 – 4,96 грн. за одну соту,
- зона № 4 – 5,43 грн. за одну соту,
- зона № 5 – 5,49 грн. за одну соту,
4.5.2. Ставка податку за земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в межах населеного пункту,   встановлюється у розмірі 2,00 грн. за одну соту гектара. 
4.5.3.   Ставка податку на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб’єктів господарювання, крім державної та комунальної форми власності,   встановлюється у розмірі 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки .
4.6. Ставки земельного податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
4.6.1. Ставка податку за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані за межами села Погреби, нормативно грошову оцінку яких не проведено, встановлюється у розмірі  2,00 грн. за одну соту гектара.
4.6.2. Ставка податку на земельні ділянки для ведення  індивідуального садівництва встановлюється в розмірі 20,00 грн. за одну соту гектара .
4.7. Від сплати земельного податку для фізичних осіб звільняються: 
4.7.1. інваліди першої і другої групи;
4.7.2. фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років;
4.7.3. пенсіонери (за віком);
4.7.4. ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
4.7.5. фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
4.8. Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 4.7. поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм:
4.8.1. для ведення особистого селянського господарства – на одну земельну ділянку  у розмірі не більш  як 2 гектари;
4.8.2. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - на одну земельну ділянку не більш як 0,25 гектара;
4.8.3. для індивідуального дачного будівництва - на одну земельну ділянку не більш як 0,10 гектара;
4.8.4. для будівництва індивідуальних гаражів - на одну земельну ділянку не більш як 0,01 гектара;
4.8.5. для ведення садівництва - на одну земельну ділянку не більш як 0,12 гектара.
4.9. Від сплати податку звільняються на період дії єдиного податку четвертої групи власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі за умови передачі земельних ділянок та земельних часток (паїв) в оренду платнику єдиного податку четвертої групи.
4.10. Земельні ділянки, які не підлягають оподаткуванню.

4.10.1. землі дорожнього господарства автомобільних доріг загального користування - землі під проїзною частиною, узбіччям, земляним полотном, декоративним озелененням, резервами, кюветами, мостами, штучними спорудами, тунелями, транспортними розв'язками, водопропускними спорудами, підпірними стінками, шумовими екранами, очисними спорудами і розташованими в межах смуг відведення іншими дорожніми спорудами та обладнанням, а також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, а саме:
а) паралельні об'їзні дороги, поромні переправи, снігозахисні споруди і насадження, протилавинні та протисельові споруди, вловлюючі з'їзди, захисні насадження, шумові екрани, очисні споруди;
б) майданчики для стоянки транспорту і відпочинку, склади, гаражі, резервуари для зберігання паливно-мастильних матеріалів, комплекси для зважування великогабаритного транспорту, виробничі бази, штучні та інші споруди, що перебувають у державній власності, власності державних підприємств або власності господарських товариств, у статутному капіталі яких 100 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі;
4.10.2. земельні ділянки сільськогосподарських підприємств усіх форм власності та фермерських (селянських) господарств, зайняті молодими садами, ягідниками та виноградниками до вступу їх у пору плодоношення, а також гібридними насадженнями, генофондовими колекціями та розсадниками багаторічних плодових насаджень;
4.10.3. земельні ділянки кладовищ, крематоріїв та колумбаріїв;
4.10.4. земельні ділянки, надані для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення діяльності релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку.

4.11. Податковий період для плати за землю.
4.11.1. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
4.11.2. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
4.12. Порядок обчислення плати за землю.

4.12.1. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
4.12.2. Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію за поточний рік, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. 
4.12.3. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
4.12.4. За нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.
4.12.5. Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
4.12.6. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:
1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;
3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.
За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.
4.12.7. Юридична особа зменшує податкові зобов'язання із земельного податку на суму пільг, які надаються фізичним особам відповідно до пункту 4.7. за земельні ділянки, що знаходяться у їх власності або постійному користуванні і входять до складу земельних ділянок такої юридичної особи.

4.13. Строк сплати плати за землю

4.13.1. Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
4.13.2. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.
4.13.3. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
4.13.4. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
4.13.5. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
4.13.6. При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
4.13.7. У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).
4.13.8. Власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

5.Орендна плата.
5.1. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.. 
5.2. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
5.3. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
5.4. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
5.5. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: 
5.5.1. не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;
5.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. 
5.6. Плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати.
5.7. Податковий період застосовується відповідно до вимог пункту 4.11.
Розділ II. Єдиний податок.
1. Платником єдиного податку є суб’єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, що поділяються на такі групи платників:
1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300 000 гривень;
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
обсяг доходу не перевищує 1 500 000 гривень.
Дія цього пункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;
3) третя група - фізичні особи – підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 20 000 000 гривень;
4) четверта група — сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
2. Не можуть бути платниками єдиного податку першої — третьої груп:
2.1. суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють:
1) діяльність з організації, проведення азартних ігор, лотерей (крім розповсюдження лотарей), парі (букмекерське парі, парі тоталізатора);
2) обмін іноземної валюти; 
3) виробництво,  експорт,  імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов'язаної з роздрібним продажем пива та столових вин); 
4) видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення (крім виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння); 
5) видобуток, реалізацію корисних копалин, крім реалізації корисних копалин місцевого значення; 
6) діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України "Про страхування", сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами; 
7) діяльність з управління підприємствами; 
8) діяльність з надання послуг пошти (крім кур’єрської діяльності) та зв’язку (крім діяльності, що не підлягає ліцензуванню); 
 9) діяльність з продажу предметів мистецтва та антикваріату, діяльність з організації торгів (аукціонів) виробами мистецтва, предметами колекціонування або антикваріату; 
 10) діяльність з організації, проведення гастрольних заходів;
2.2. фізичні особи - підприємці, які здійснюють технічні випробування та дослідження, діяльність у сфері аудиту;
2.3. фізичні особи - підприємці, які надають в оренду земельні ділянки, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, житлові приміщення та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 100 квадратних метрів, нежитлові приміщення (споруди, будівлі) та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 300 квадратних метрів;
2.4. страхові (перестрахові) брокери, банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії, інші фінансові установи, визначені законом; реєстратори цінних паперів;
2.5. суб'єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків;
2.6. представництва, філії, відділення та інші відокремлені підрозділи юридичної особи, яка не є платником єдиного податку;
2.7. фізичні та юридичні особи - нерезиденти;
2.8. суб'єкти господарювання, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

3. Не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи:
3.1. суб’єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини);
3.2. суб’єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції;
3) суб’єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

4. Ставки єдиного податку.
4.1. Ставки єдиного податку для платників з розрахунку на календарний місяць встановлюються  у розмірі у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року: 
1) для першої групи платників єдиного податку – 10%  розміру мінімальної заробітної плати,
2) для другої групи платників єдиного податку –  20 % розміру мінімальної заробітної плати. 
4.3. Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:
1) 2 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість;
2) 4 відсотки доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.
Для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ставка єдиного податку встановлюється у розмірі, визначеному підпунктом 2 пункту 4.3.

5. Ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої груп (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків:
1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 1. цього розділу;
2) до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи;
3) до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі;
4) до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування;
5) до доходу, отриманого платниками першої або другої групи від провадження діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 1 цього розділу.

6. Ставки єдиного податку для платників третьої групи (юридичні особи) встановлюються у подвійному розмірі ставок, визначених пунктом 4.3. пункту 4:
1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпункті 3 пункту 1 цього розділу;
2) до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі;
3) до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.

7. У разі здійснення платниками єдиного податку першої і другої груп кількох видів господарської діяльності застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений для таких видів господарської діяльності.

8. У разі здійснення платниками єдиного податку першої і другої груп господарської діяльності на територіях більш як однієї сільської, селищної або міської ради застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений цією статтею для відповідної групи таких платників єдиного податку.

9.Для платників єдиного податку четвертої групи розмір ставок податку з одного гектара сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду залежить від категорії (типу) земель, їх розташування та становить (у відсотках бази оподаткування):
1) для ріллі, сіножатей і пасовищ (крім ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, а також ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди) − 0,45;
2). для ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, − 0,27;
3). для багаторічних насаджень (крім багаторічних насаджень, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях) − 0,27;
4). для багаторічних насаджень, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, − 0,09;
5). для земель водного фонду − 1,35;
6). для ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди, − 3.

10.Податковий (звітний) період
10.1. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.
Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
10.2. Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.
Попередній податковий (звітний) рік для новоутворених сільськогосподарських товаровиробників - період з дня державної реєстрації до 31 грудня того ж року.
Податковий (звітний) період для сільськогосподарських товаровиробників, що ліквідуються, - період з початку року до їх фактичного припинення.

11. Порядок нарахування та строки сплати єдиного податку
11.1. Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
11.2. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
11.3. Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
11.4. Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.
11.5. Платники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів.
11.6. Єдиний податок, нарахований за перевищення обсягу доходу, сплачується протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
11.7. Платники єдиного податку четвертої групи:
11.7.1. самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік;
11.7.2. сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах:
у I кварталі - 10 відсотків;
у II кварталі - 10 відсотків;
у III кварталі - 50 відсотків;
у IV кварталі - 30 відсотків.

 Сільський голова                                                    М.І.Бруєнко